SHANE SMITH: Hneď ako sme spustili VBS sa ľudia začali pýtať
Severná Kórea.
Prečo nejdete do Severnej Kórei ?
Prečo ?
Pretože nikto o Severnej Kórei nič nevie.
A preto nás fascinuje
rok a pol sme sa snažili dostať dnu, no nedalo sa
pretože Severná Kórea nikoho nevpustí.
Nechcú aby niekto skazil ich 100% jednoliatú
spoločnosť, ktorá je 100% ovládaná jednou osobou
Kim Čong-ilom.
Na koniec sme už boli tak frustrovaní že sme odleteli
do Južnej Kórei kde môžme navštíviť DMZ aby sme mohli povedať,
vkročili sme jednou nohou do Severnej Kórei
a niečo z nej aj videli.
Poďme navštíviť, DMZ, čo je demilitarizovaná zóna, ktorá
je hranicou medzi severnou a Južnou Kóreou.
Od kedy skončila kórejská vojna, je toto miesto najviac militarizovanou
zónu na svete s odhadovanými dvoma miliónmi vojakov na severe
a pol miliónom vojakov na juhokórejskej strane.
Rakety namierené na seba, delá, tanky.
Len na hranici ležia 3 milióny mín.
V skutočnosti, je tam toľko mín, že severokórejčania vyhlbili
nájazdové tunely siahajúce až 70 metrov do podzemia.
A oni na to, mohli by sme byť v Soule za hodinu a pol.
CIA a americká armáda viacero z nich našla
avšak predpokladá sa že ich je omnoho viac.
Nazýva sa to koniec sveta
A je to najbližšie ako sa môžete dostať k Severnej Kórei.
Dostať sa do DMZ nie je ľahké.
Je to síce len hodinu a pol severne od Soulu, no musíte
prejsť cez 15 kontrolných stanovíšť.
Potom musíte prejsť poučením od OSN
kde Vám povedia, neukazujte na nich prstom
nepozerajte sa na nich, nerobte žiadne fotky
nerobte nič.
Budeme tam len dve a pol minúty.
Sme na poslednej zastávka v Južnej Kórei pred
vstupom do DMZ.
Toto je most slobody.
Hneď po kórejskej vojne, to bolo posledný krát čo si
sever a juh vymenili vojnových zajatcov.
A len o kúsok ďalej na druhej strane je Severná Kórea.
Tuna, je to trochu ako zábavný park.
Ale ako môžte vidieť, hneď za zábavným parkom
sú za stromami skryté ostnaté drôty nášľapné míny a kontrolné body.
Takže je to veľmi nezvyčajný zábavný park.
Prichádza sem mnoho rodín, aby nechalo odkaz alebo modlidbu
za svoju rodinu na severe. Pretože boli od seba odtrhnutý
a nemohli sa už nikdy vidieť.
Takže sa sem vydajú na púť a povedia si
fajn, musíme sa s týmto zmieriť.
Niekto sem doniesol golfové loptičky.
Myslím, že sever prehraje veľmi rýchlo.
Budú to besní vojaci vychovaní na Playstation
versus Severokórejčania ktorí žerú trávu a spia s kalašnikmi.
A tak vystúpite z autobusu.
pozriete na opačnú stranu, a tam je Severná Kórea.
Oni na to. To je Severná Kórea.
Späť do autobusu !
Mohli by ste začať tretiu svetovú vojnu.
Naozaj Vás vydesia.
Nechajú Vás vojsť do jednej z kasární
Polovica miestnosti je v Severnej Kórei,
a polovica v Južnej Kórei.
Vybudovali to aby tam mohli viesť rozhovory.
Je to jediné miesto, kde môžete technicky vkročiť do Severnej Kórei.
A to je tak blízko, ako sa 99,9% ľudí na svete
môže v živote priblížiť k vstupu do Severnej Kórei.
A ľudia sú ako, To je Severná Kórea.
Takže ten kúsok betónu--
Štrk je juh, betón je demarkačná línia.
A piesok je sever.
SHANE SMITH: Čože?
SPRIEVODCA: Žiadne ukazovanie.
Jasne, jasne.
Neukazovať prstom.
ŽENA: Môžte sa odfotografovať s dvoma vojakmi
ŽENA: Môžte sa odfotografovať s dvoma vojakmi.
SHANE SMITH: Kámo, musíme sa dostať do Severnej Kórei.
Musíme sa dostať dnu.
GEORGE W. BUSH: Severná Kórea má vládny systém ktorý vlastní
rakety a zbrane hromadného ničenia.
Podobné štáty a ich teroristickí spojenci predstavujú
os zla, ktorá zbrojí aby ohrozila svetový mier.
Spojené štáty americké nedovolia
najnebezpečnejším režimom aby nám hrozila s najničivejšími zbraňami !
SHANE SMITH: Nemohli sme sa tam dostať.
Snažili sme sa cez veľvyslanectvo, prostredníctvom tlače, prostredníctvom
Švédskej ambasády, Britskej ambasády
Kanadskej ambasády, Nemeckej ambasády.
Vravel som si čo sa to tu pre Boha deje?
Robili sme práve interview so severokórejskými utečencami v Južnej Kórei.
A niektorí z nich povedali, Stačí že zájdete do Shenyangu a podplatíte tamojší konzulát.
Takto to robia všetci ostatní.
Kedže sme boli v Južnej Kórei tak sme si povedali, prečo nie, sme tu.
Tak sme leteli do Číny.
Nemali sme čo stratiť.
Stretli sme sa s konzulom v Shenyang, zaplatili "vízový poplatok".
a nechali tam naše pasy a po pravde aj väčšinu našich peňazí.
A vrátili sa spať do Severokórejského hotela.
Museli sme ostať v jednom z ich hotelov v severnej Číne.
Mali sa nám ozvať o 4tej poobede na druhý deň.
O 6:00 ráno, nám niekto búcha na dvere.
Vyvedení z mieri sa prebúdzame.
A oni na to: musíme hneď odísť !
Tu sú Vaše pasy, ideme.
A my na to, kam ideme?
Kam ideme?
Nedajú Vám ani sekundu na reakciu.
Berú vás hneď z izby o 6:00 ráno a posadia Vás na lietadlo.
Shenyang, musíte navštíviť Shenyang a ostať tu v
Severokórejskom hoteli s betónovými posteľami.
SHANE SMITH: Do Severnej Kórei je zakázané priniesť čokoľvek.
Nemôžte mať telefón.
Nemôžete mať počítač.
Nemôžte priniesť akýkoľvek tlačený materiál, nijakú hudbu.
Nechcú, aby ste tam dokonca čokoľvek nechali.
V skutočnosti nechcú aby ste si priniesli akýkoľvek typ kamery
ktorý by bol príliš sofistikovaný, žiadne teleobjektívy, nič.
V podstate si môžte priniesť iba digitálny fotoaparát a to je všetko.
V skutočnosti, pri vstupe musieť podpísať,
že neprinášate absolútne nič.
A poviem vám, v prípade, že zistili, že klamete,
ste v tom až po uši.
A tak letíte z Shenyang do Pyongyang-u v Severnej Kórei.
A poviete si, sakra, ideme do Severnej Kórei.
S výslovným účelom fotografovať, čo je zakázané.
A s výslovným účelom vytvárať dokument, čo je zakázané.
Je to desivé.
Takže od prvého okamihu čo sme pristáli, som bol od strachu posraný.
SHANE SMITH: Prvý pohľad na Pchjongjang je dosť skľučujúci.
SHANE SMITH: Sme v hoteli ktorý má asi 47 poschodí.
Nikto v ňom nieje.
Myslím že je tu iba jedno poschodie s nejakými ľuďmi.
Sme v hotelovej izbe.
A bolo nám povedané, že sú napichnuté a odpočúvané
Ani neviem či nám pomôže šepkanie.
To by mohlo byť zdroj všetkého.
Zdravím
Príjem
Príjem, Tokio.
haló
tu sme.
Hneď potom, čo sme dorazili nás vzali na naše prvé jedlo.
A potom čo prvýkrát jete v Severnej Kórei budú nasledovať veľmi podivné veci.
SHANE SMITH: Toto je kam ideme ?
Stôl.
[ŽENA 2] : Sadnúť prosím.
SHANE SMITH: Ďakujem pekne, to je Gungang ?
ŽENA 2: Kumgangsan
SHANE SMITH: Sme vo veľkej banketovej miestnosti.
Ako vidíte, je obrovská.
Tam je asi 20 žien, ktoré sa chystajú na našu večeru.
Po prvé, dávajú vám asi tri alebo štyri chody
absolútne nepožívateľného jedla.
Je to len hmota.
Ako vyprážaná hmota.
A vy, dobre no
Ale čakáte kedy sa to tam naplní.
Kedy začne ten banket ?
Kedy začne tá hostina ?
Neexistuje žiadna hostina.
Kde sú všetci?
Nie je to veľmi rušné.
Uvedomujú si že je na nich vyvíjaný tlak pre nedostatok jedla.
tak sa snažia ukázať že jedla je všade kopa.
Jedlo je všade.
Po celú dobu opatrne rozkladajú pokrmy celý čas čo Vy jete.
Po celú dobu opatrne rozkladajú pokrmy celý čas čo vy jete.
A potom ako odchádzate, si všimnete že všetky tie veci ktoré tak starostlivo
servírovali teraz opatrne kladú spať na maličké podnosy aby ich mohli použit
opäť na ďalší deň.
A vy tam len tak sedíte, jete si svoju hmotu
OK som v šialenej zemi.
SHANE SMITH: Vonku je naozaj sivo a pochmúrne.
Chystám sa ísť dole, aby som o 15 minút stretol našu ochranku.
Snáď nikdy v živote som sa necítil tak divne ako teraz.
Prvá vec, ktorú si uvedomite, V Severnej Kórei
nie ste turista.
Ste na prehliadke.
Môžete prísť.
Ukážu Vám čo Vám ukážu.
Vyvedú Vás von. Celý čas ste sprevádzaný.
A vyvedú Vás von. Celý čas ste sprevádzaný.
Sami nemôžte isť nikam.
Nemôžete opustiť hotel, ktorý je na ostrove, kým po Vás nepríde stráž.
Máte stráž, sprievodcu a tajného policajta.
Prvé miesto, kam Vás vezmú je Pueblo čo je
Americká špionážna loď, ktorú zajali v 60. rokoch počas studenej vojny.
A zakotvili ju v centre Pchjongjang-u.
A začne poučovanie...
SHANE SMITH: Donútia Vás sadnúť a pozerať
poučné video o tom, ako sú Americkí imperialisti zlí
a ako serú na mierumilovných ľudí Severnej Kórei
A pozrite sa, aká je Amerika hrozná.
A pozrite sa, ako strašné je Japonsko.
A ako sme sa dostali ich loď, čo len dokazuje že nás boli špehovať a ako sú zlí.
naozaj neuveriteľne anti-Americké
SHANE SMITH: Je to skutočne divné.
Na ceste sem, je veľký plagát, ktorý hovorí, že cesta k mieru je špička bajonetu.
A všetci Severokórejčania sem chodia.
Takže si tam sedíte ako jediný beloch, a super
všetci na vás hľadia s dýkami.
A vy si tam len sedíte a vravíte si OK, super chápem to.
Práve počuli akí sme strašní, neviem či sa im ešte páčime.
SHANE SMITH: Takže každý deň okolo 6:30 ráno,
nás prídu vyzdvihnúť naši sprievodcovia a naše stráže.
Naložia nás do auta, dovezú k nejakému pomníku,
a to cestujete dve hodiny.
no prvá vec, ktorú si všimnete, niesu tu žiadne autá.
Dediny nemajú žiadnu elektriku.
Nieje tu nič. Nikde sa nič nedeje.
Ideme dole na juh od Pchjongjang-u.
Ako môžete vidieť, na ceste nieje absolútne nikto.
Žiadne autá na cestách.
Práve sme v čajovni
A ako vidíte som tu úplne sám.
Jednoducho cestujeme po opustených cestách, navštevujeme vyľudnené čajovne.
A bude tam žena ktorá rozpráva anglicky, a ktorá tam na Vás čakala.
A vy si uvedomiť, že čakala asi šesť mesiacov, na niekoho komu ukáže a predá čaj.
SHANE SMITH: Ako sa máte ?
SHANE SMITH: Čaj? ŽENA: Radi kávu ?
SHANE SMITH: Ako?
SHANE SMITH: Kávu?
Nie.
Toto je čaj ?
Čo to je? Čaj ?
Čo je to tu ?
Ahoj.
OK.
Ona je jednoducho tak nadšená že ste tam.
A vy si uvedomiť, že nikoho nevidela 10 mesiacov.
A prejde ďalších 10 mesiacov kým príde niekto ďalší.
Chcete tancovať?
ŽENA: Oh.
SHANE SMITH: Shane.
ŽENA: Shane.
SHANE SMITH: Vy?
SHANE SMITH: Pun-Yun-Chi
PUN-Yun-CHI: Áno.
SHANE SMITH: Pun-Yun-Chi.
Aha.
PUN-Yun-CHI: Oh.
SHANE SMITH: Paráda.
PUN-Yun-CHI: Oh nie.
Aha.
SHANE SMITH: Ten ďalší nedám.
Oh!
Páčiš sa mi.
Ďakujem.
Kameraman: Ďakujem.
SHANE SMITH: Táto je naša čajovňa
Musíme ísť. Meškáme.
Mali sme sa dobre.
Je to tak neskutočné.
Nič normálne sa v tejto krajine stať nemôže.