Wallflower?
Wallflower, stůj!
Ty si pamatuješ mé jméno?
Pamatuju si všechno.
Kámen paměti, ...jak jsem jednala, ...to všechno.
Co že?
Jak? Vymazala jsem celé odpoledne!
Poslyš,
bývala jsem stejná jako ty.
Pravda, byla jsem známá, ale... opuštěná.
Ty se mi vůbec nepodobáš.
A já nejsem opuštěná, protože mám...
kytky!
Jako myšlenka to neznělo tak opuštěně.
Mrzí mě to, Wallflower.
Ale kdepak. Jen se snažíš dobře vypadat před svými kamarády.
A zabírá to!
Jak se ti mám pomstít, když nic, co dělám, nemá cenu?
Nenávidím tě!
Chtěla jsem ti dát ponaučení a zbavit tvé přátele všech hezkých vzpomínek s tebou.
Ale očividně to nepomohlo.
Co kdybych je zbavila veškerých vzpomínek na střední školu?
To nemůžeš! Vzala bys jim vzpomínky na jedna druhou.
Budou na sebe nahlížet tak, jak ty nahlížíš na mě.
Čili VŮBEC!
NE!
Už jednou jsem jejich přátelství zničila.
Radši se vzdám vlastních vzpomínek, než aby se to opakovalo.
Fluttershy!
Ne!
Applejack!
Rarity...
Rainbow Dash!
Pinkie Pie!
Twilight...
Nezapomeň na mě!
Tohle není Canterlot.
Kde to jsem?
Princezno Celestie?
Co se mi to stalo?
Poníci, pomoc!
Kdo... jste vy?
Jsme tví přátelé.
Možná si tě nepamatujeme.
Ale když jsme viděli, co jsi udělala...
Jak jsi se za nás obětovala...
Bude nám ctí, nazývat tě...
naší kamarádkou.
Wallflower, máš moc, které nerozumíš.
Ale nikdy se nevyrovná kouzlu...
Jo, jo, my víme.
Palte, dámy!
Twilight... Sparkle?
Sunset Shimmer!
Moc se omlouváme.
Stačí, že jste se mi všichni vrátili.
Je mi vážně hanba.
Když jsem Kámen paměti poprvé našla, rušila jsem jen drobnosti.
Trapné pozdravy, nevhodná slova...
doslova veškeré veřejné projevy.
Taky jsem zažila spoustu trapasů, které bych nejradši vymazala.
Ale to mé chování neomlouvá.
Tolik jsem si na mazání vzpomínek zvykla, že mě to úplně vzalo.
Za všechno se omlouvám.
To nic. Taky se omlouvám.
Možná jsem přestala být hrubá,
ale jedna slavná a mocná kámoška mi pomohla pochopit, že jsem na tebe stejně nebyla moc příjemná.
Každý má cenu, Wallflower. Nehledě na to jak bezvýznamný nebo neviditelný si připadá.