-- Ох... --
-- Як я могла таке допустити? --
-- Поні мають право ненавидіти мене. --
-- Це через мене Вельвет втекла. --
::піпбак шумить::
-- Вельвет... --
-- Чому... Чому ти втекла? --
Оповідач: По радіо через ПіпБак, лунав обнадійливий голос Наглядачки.
Ми всі відчуваємо цю втрату...
Але я хочу нагадати всім, що Вельвет Ремеді сама вирішила... це зробити.
Вона вирішила залишити свій дім. Покинути нас, її родину.
Вона зрадила мою і вашу довіру,
так само як і довіру поні, яку вона хитрістю примусила зняти її ПіпБак,
щоб ми не знайшли її.
Я знаю, що багато хто з вас розгніваний... та ображений.
Я прошу вас направити цей гнів туди, де йому місце.
::клац::
Оповідач: Цієї ж миті, Літлпіп помітила
Оповідач: зашифрований файл на ПіпБаці Вельвет.
::біп::
Якого...
-- Це – аудіозапис... --
-- Можливо, одна з нових пісень Вельвет? --
::клац::
Код для відмикання дверей Другої Стайні...
C M C 3 B F F
-- Код від дверей Стайні! --
-- Але звідки він у Вельвет? І чому... --
Не знаю, у чому річ або чому, Вельвет...
Але я знаю, що я робитиму.
Оповідач: І от вона твердо вирішила:
Оповідач: піти зі Стайні та знайти Вельвет.
Оповідач: Піти зі Стайні, яку аніпоні ще не покидав.
-- Остання перевірка. --
-- Яблука, вода, запасний обладунок, книжка магічних наук... --
-- Все необхідне на місці. --
Оповідач: Настав час, і Літлпіп, із припасами та твердими намірами,
Оповідач: дісталася до величезних дверей, що відрізали Другу Стайню від зовні.
Оповідач: А від панелі управління Літлпіп відділяли
Оповідач: двоє вартових земнопоні.
Кхм...
Даруйте. Мені... треба пройти.
Прохід сюди заборонений.
::звук арфи::
Жодних виключень.
-- Сподіваюся, моя невеличка промова подіє на них. --
Я – дипломований технік Стайні-Тех.
Наглядачка особисто наказала мені
перевірити працездатність дверей Стайні.
Доведи.
Ем... А....
Щось несхоже. Тікай звідси, малявка.
-- Все ж, не подіяло. --
-- Тоді План Б... --
Гей, хіба ти не та кобилка, що дозволила нашій Вельвет зникнути зовні?
Ну так... Це я.
::звуки чаклунства::
::бац::
А ще я та, хто її поверне.
-- Ох уж ці земнопоні... --
-- Ніколи не очікують на цей трюк з «левітуванням чогось у них над головами». --
Ну що ж. До роботи.
C M C 3 B F F
-- Працюй. Працюй. Працюй! --
Наглядачка: Стій!
Наглядачка: Я наказую тобі негайно зупинитися!
Наглядачка: Охорона!
Всім до дверей Другої Стайні!
Зупинить цю кобилку!
-- От лайно! --
Ну, вперед!
::клац::
::виття сирен::
Мені час.
Наглядачка: Ти не мусиш це робити!
Наглядачка: Літлпіп... так?
Наглядачко...
Я поверну її. Обіцяю!
Наглядачка: Ні, не повернеш!
Наглядачка: Якщо ти підеш, назад тебе вже НЕ ПУСТЯТЬ!
Охорона: Он вона де!
::цокання::
Зараз або ніколи.
Я туди не вийду!
Хутко! Зачиняй двері!
Оповідач: З шипінням і брязкотом
Оповідач: двері Другої Стайні остаточно замкнулися за Літлпіп.
Ох, геть нічого не бачу...
::електричний триньк::
Ах!
Оповідач: Довкола лежали скелети поні,
Оповідач: що загинули, відчайдушно намагаючись потрапити до Стайні.
Оповідач: Поки Еквестрія палала заживо...
Селестіє милосердна...
Оповідач: Світ від ліхтарика на ПіпБаці освітив
Оповідач: двері підвалу, що ведуть назовні.
-- Отже, вихід назовні --
-- хитро-замасковано під люк від льоху з яблуками, --
-- бо поні, що його будував, будував саме льох для яблук. --
Звучить логічно.
Оповідач: І тоді Літлпіп відкрила двері
Оповідач: та зробила свої перші кроки до зовнішнього світу.
::сильний вітер::
Е-ех!
Е-е!
Тьма! Тьма! Тут так темно!
Я мала краще все обдумати!
Будь-поні, рятуйте!
::бац::
Ох, добре... Добре.
Опануй себе, Піп.
Ти зможеш... От тільки...
Чому я маю бути сама?
Ненавиджу бути самою...
Ех...
Покищо я сама по собі.
::дуття вітру::
Переклад: Anatoly136UA На основі перекладу FoE: AlexMalkavian
::бац::
::звуки чаклунства::
::звуки соди::
::звуки пиття::
::звуки полум'я::
::хрускіт::